DEN HÄR HISTORIEN ÄR BASERAD PÅ HÄNDELSER SOM INTRÄFFADE I POINT PLEASANT, WEST VIRGINA.
THE MOTHMAN PROPHECIES
Herregud!
Är du fortfarande där?
Nej, jag är tillbaka.
Jag är inte säker på att det är rättstavat.
Det är ett "Y" Okej, fint. Ja, tack. Hej då.
Älskling,är du där? lyft luren, lyft luren.
Du är inte där. Okej. Den är lite över sex.
Jag ordnar skjuts så ses vi där. Hej då.
- John. - Ja?
Balkans fredsråd "omfattas" eller "består" av tio medlemmar?
Tolv medlemmar.
Åh, okej. Tack.
Består.
Va?
Tre kvarter är evakuerat.
Ni kanske vill undvika den vägen när ni åker hem.
- Vad tror du, Cy? - Det här gör dom svettiga. Det är bra.
- Jag gör den till ledare. - Fint. Vi ses på måndag.
Va?
- Jag måste gå. - Kom, John.
Det ser dåligt ut, min stjärnreporter dyker inte upp på julfesten.
Jag kan inte.
Mary väntar på mig.
Det är ett stort hus, eller hur? Priset är rena rånet.
Om ni vill ha det.
Men vi måste lämna ett bud idag.
Ägaren är bestämd på den punkten.
Tänk över det. Jag ska ringa några samtal.
Se er omkring.
Okej. Tack, Brian.
Tack så mycket.
Det är ok. Vi ska bara titta.
Herregud.
Här är ni.
Vi bara försäkrade oss om det fanns tillräckligt med garderobsutrymme.
Bra. Bra.
Huset är ert om ni vill ha det...
men ni måste bestämma er nu.
Vi tar det.
Verkligen? Åh, herregud!
Vet du vad jag tänkte när vi tittade på huset?
Att vi skulle skaffa en madrass till den där garderoben.
No
Jag tänkte hela tiden att det kändes som en dröm gått i uppfyllelse.
Kom hit.
- Hur fort kan du köra den här saken? - Väldigt, väldigt, väldigt fort.
Få se.
Okej.
- Vi köpte ett verkligen, verkligen... - Förlåt mig. Vi köpte ett hus.
Vi köpte ett stort hus.
Mary.
Mary, är du okej? Mary, svara.
Är du oskadd?
Kan du höra mig? Gud!
Håll ut, älskling.
911, det har hänt en olycka.
Ja.
Inget.
Är du ok?
Hmm hm, Yeah.
Det är ok. Det är ok.
Det är bara jag.
Du såg det väl inte, gjorde du?
Såg vad?
Vad såg du?
Jag såg ingenting.
Det är något fel på mig.
Det kallas glioblastoma.
Det är en temporal örontumör.
Enligt doktorn, är det extremt sällsynt.
En på...
600,000 får det här.
Sa dom om det blev av olyckan?
Nej, det har visat sig...
att den har vart där ett tag.
Är det inget annat de kan göra?
Dom opererade, de fick inte bort allt, så...
de håller henne under kemoterapi...
så länge hon orkar.
Det fungerar. Jag tycker hon ser bättre ut nu.
Bra.
Det är bra.
För två veckors sen...
var vi på jakt efter hus.
Ena dagen kör man omkring med bilen...
och hela universum...
pekar på er och säger...
"Åh, där är ni, ett lycklig par.
Jag har letat efter er.
Jag har letat efter er".
Jag är ledsen.
För vad?
För allt det här.
Det känns som om jag förstört allt.
Du har inte förstört något.
Inte en enda sak.
Jag vill att du ska vara lycklig.
Du såg det inte, gjorde du?
Hallå
Ja.
Ja ?
Hon visste.
Vad?
Hon ritade änglar.
TVÅ ÅR SENARE
Det var meningslöst med kampanjerna...
Det var den nästan fullständiga bristen på uppriktighet och ärlighet...
som körde bort väljarna...
Jag tycker partierna förtalar varandra.
De projekterar våra egna personliga rädslor och bekymmmer...
på den natoniella scenen.
Folk gillar det inte. Folk är mycket, mycket missnöjda just nu.
Det gör dom självbelåtna för de ser inga möjligheter till förändring.
2004...Finns det en mörk kandidat där ute för Demokraterna?
Tja, Jag hör talas mycket om Russ McCallum.
- Virginias guvernör. - Ja, han kanske gör som Carter...
Hey, Jag sa åt henne att titta.
Vem?
Peters vän Gwen.
Hon är där ikväll.
Åh, Gud. Hör på, Jag tror inte att jag kommer att kunna komma ikväll.
Kom igen, du kan inte fortsätta strunta i det här.
Det gör jag inte. jag har en intervju med guvernören.
Jag måste vara i Richmond kl 8 imorgon.
Jag glömde nästan. De ringde från McCallums kontor.
De sköt upp mötet tills imorgon kväll.
Eddie, lyssna, jag...
Lyssna...
Hon är inte Mary.
Inte i närheten.
Men vet du vad?
Ingen kommer nånsin bli det.
Hej, Ed. Jag är ledsen för idag.
Jag är säker på att Gwen är väldigt trevlig.
Kanske en annan gång.
Klockan är omkring ett på natten.
Jag kör ner till Richmond inatt.
Jag pratar med dig imorgon. Hej då.
okej, kom igen.
Hej. Jag är ledsen. Jag vet det är sent, men min bil gick sönder längst vägen.
Jag undrar om jag kan låna telefonen.
Hallå.
Det är han.
Jag har väntat på dig.
Din jävel. Vad gör du?
Stäng dörren! Stäng dörren!
Stanna där du är.
Mr, jag vet inte vem du...
Håll käften!
Håll käften.
Raring, Connie är här.
Hejsan, Gordon. Hur är det?
Okej, varför tar du inte och...
lägger ner pistolen och talar om för mig vad det är som händer här.
Ja.
Han har kommit hit tre nätter i rad. Den här jäveln smyger på oss.
- Jag är John Klein. Min bil gick sönder... - Låt Gordon få berätta klart, Mr. Klein.
För två nätter sen...
kl halv tre på natten hörs en knackning på dörren.
Jag öppnade, och det är en kille.
Han säger att han vill låna telefonen.
Men det är något läskigt över honom...
så jag sa åt honom att dra åt helvetet.
I går natt vid prick halv tre, gissa vem som kom.
Är du säker på att det var Mr. Klein.
Jag är helt säker det är Mr. Klein.
- Tokig. Det här är... - Jag är inte tokig.
- Jag sa inte att du var... - Vad hände sen?
Jag sa åt honom att lämna min egendom.
Jag använde ordet "inkräkta", Han kom ändå tillbaka.
Det är tur för dig att jag är kristen, för jag hade rätt att skjuta dig på min egen veranda.
Han måste vara inne i huset, Gordon.
Va?
Ok.
Så i natt tänkte jag att den dumma fan skulle komma igen, och helt riktigt, där är han.
Det var inte jag.
Jag vet inte vad som har hänt här.
Något...något är väldigt fel här.
Jag känner inte de här människorna. Jag har aldrig varit här förut.
Jag är från DC. Se här.
Det är en plånbok, okej? Plånbok?
Jag är från DC.
Mitt namn är John Klein.
Washington Post?
Ja.
Kan jag kliva ur duschen nu?
Du kan vänta på mig utanför, Mr. Klein.
Vi kollar upp honom. Kommer någon annan, glöm pistolen.
Ring mig bara.
Ta bara reda på vad han vill.
Så, du har egentligen inte sett killen innan inatt?
Nej.
Men jag hörde knackningarna.
Tre nätter i rad.
Jag får prata med dig imorgon.
Jag ger dig skjuts in till stan, om du inte vill sova i bilen.
Jag kan ringa bärgningen i morgon.
Du är långt ifrån DC.
Vad gör du här?
Kör igenom.
Vi är inte på väg någonstans, Mr. Klein.
Jag känner igen dig.
DC Review.
- Ser du på det? - Vi är inte alla bondlurkar.
Så jag är inte arresterad?
Du har inte tagit nånting. Du har inte skadat någon.
Inget inbrott eller intrång.
Har du haft problem med honom förut?
Gordy och Denise? Nej.
De är bra människor.
Saker och ting har bara varit lite underliga omkring här på senaste tiden.
Du har fortfarande inte talat om vad du gör här mitt i natten.
Jag vet inte.
Var är jag?
Tror du att du kan visa mig var vi är på kartan här?
Vi är precis vid statsgränsen.
Vid Ohio.
- Vilken tid lämnade du DC? - Ett på morgonen.
Om jag körde 80 hela vägen, skulle det ha tagit mig sex timmar hit.
- Det måste finnas en logisk förklaring. - Jag vet inte.
Förresten, oroa dig för din kompis guvernören. Jag tar hand om det.
Yeah. Okej.
Tack, Eddie.
- Så? - Den går fint, Mr. Klein.
- Jag kan inte hitta något fel på henne. - Är det sant?
Konstigt.
- Dåså, vad blir jag skyldig? - Ingenting.
Jag sa ju att jag inte kan hitta något fel.
Mr. Smallwood.
Mr. Smallwood...
Jag ville bara be om ursäkt för det där missförståndet vi hade i natt.
Är du säker på att det var jag som kom förbi de senaste två nätterna?
Hör på, Mr.
Connie ringde mig.
Hon sa att du checkat ut, och det passar mig bra.
Jag är beredd att glömma det.
Jag dricker inte mer...
och jag ljuger inte.
Och så mycket jag vet, så är jag inte tokig.
Så om du anklagar mig...
Hörru, så här ligger det till.
Jag vet inte hur jag hamnade här igår natt.
Jag visste inte ens att jag var i West Virginia.
På något vis, mellan ett and halv tre...
åkte jag 64 mil och hamnade på vägen vid ert hus...
och jag har inget minne av det.
Och du kallar mig tokig?
Jag var rädd för att träffa dig här.
Okej.
Du kom inte.
Vad synd. Jag ville verkligen veta hur jag såg ut.
Konstapeln, jag är nyfiken.
I går kväll sa du att...
saker och ting har varit underliga...
omkring här på senare.
- Vad för saker? - Du vill nog inte veta.
Nu måste jag få veta.
Bara dina konstiga rapporter.
Folk ser saker de inte kan förklara, så de kommer till mig.
För att du är polis.
För att de känner mig.
Du vet, om det finns andra i den här stan...
som är lika...
förvirrad som jag är nu...
så vill jag verkligen höra det.
De senaste månaderna, har folk kommit till mig...
och rapporterat att de har sett underliga saker.
Jag menar inte stadens fartsyndare. Jag menar bra, hederliga, kyrkobesökand människor.
Jag har känt folket här i hela mitt liv...
och de syns att de skäms för att dra upp det.
Dra upp vad?
Det är svårt att förklara.
Underliga ljus, konstiga telefonsamtal.
Att se ett ufo är en sak.
Vad gör du när någon säger till dig att de såg det här på sin bakgård?
Vad är det?
Min fru dog för två år sen.
Hon såg någonting.
Ritade bilder.
Vem visade dig det här?
Det var precis här.
Det var bara 30 cm eller så mellan hans huvud och grenen.
Det gör den till omkring...
2 m lång.
Ja.
Jag gjorde mig i ordnig för sängen och råkade att titta ut genom fönstret.
Först, allt jag kunde se...
var dessa röda ögon.
Jag fortsatte att titta.
Jag kunde inte sluta titta.
Jag har aldrig haft den känslan förut, som om jag inte kunde röra mig.
Och sen förmodar jag bara att det...
försvann..
Det låter inte klokt, men det...
är det enda sättet jag kan förklara det i ord.
Du såg det inte, gjorde du?
Det började för två månader sen.
Varje gång jag svarade i telefonen hörde jag det.
Det första var bara ett högt tutande ljud.
Nu är det mest dessa knarrande, tjutande ljud.
Är det alltid det?
Nja, en gång var det en man som pratade väldigt fort.
- Vad sa han? - Jag förstod det inte.
- Något annat språk. - Kollade du linjen?
Jag ändrade till och med vårt nummer.
Men innan jag fick en chans att ge ut det till någon...
började samtalen igen.
Det är inte fråga om man ska tro på dem. Som jag sa, de är hederliga människor.
- Hur länge har du bott här? - Hela mitt liv.
- Jag växte upp bakom den där höjden. - På en bondgård?
Äsch, nej. Ett riktigt levande hus.
Inomhusledningar och allt.
Förlåt.
Vi hade till och med skor till kyrkan och undervisning och sånt.
Ja, ja.
Var i helvetet är du?
Jag är här än.
- West Virginia? - Ja.
Något dök upp.
Du skojar. Något av landsintresse i West Virginia?
Nej, vetenskapligt. Jag berättar sen.
Cy börjar se ursinning ut.
Håll honom i schack, okej?
Mår du bra? Du låter lite stressad.
Nej, jag mår bra. Jag pratar med dig senare.
Vi parkerade uppe här...
och vi började liksom hångla i baksätet.
Och vad hände sen...
det är ganska svårt att förklara.
Nästa dag...
vaknade jag upp...
båda mina...
mina ögon var uppsvällda.
Vad sa doktorn?
Han kunde inte förklara det.
Ser du det här?
Det läker aldrig.
Vi ska förlova oss.
Vad roligt.
Mr Klein
Hey
- Jag måste få prata med dig. - Okej.
I natt vaknade jag...
med den värsta huvudvärk jag någonsin haft i mitt liv.
Jag gick in i badrummet för ta lite asperin...
och jag råkade att titta i spegeln...
och...
Jag svär vid Gud...
Jag ser någonting...
jag inte kan beskriva.
Men det lika säkert som helvete...
inte min spegelbild.
Och sen...
hör jag...
ett underligt...
tjut...
från handfatet.
Och det är en röst.
Det är en röst...
och den säger...
"Var inte rädd.
Nittionio kommer att dö.
Denver Nine".
Jag skrev till och med ner det.
Han fortsatte säga samma sak om och om igen i en timme...
och sen slutade det.
Och när jag vaknade imorse så tittar jag på papperslappen...
där jag skrev ner orden...
och den här saken finns på det.
Jag ritade inte det där.
- Gordon? - Va?
Gordon, ditt... ditt öra blöder.
Va?
Den här CAT scanningen är ren, Gordon.
Inga tecken på några psykiska problem.
Är du säker? För den här mannens fru hade en tumör.
Vad du hade, Gordon, var första klassens migrän.
- Jag kan skriva ut ett recept. - Det vore bra.
- Tack, doktorn. - Det fanns andra symptom, Doc.
Han hade hallucinationer, hörde röster.
Är inte båda associerade med glioblastoma?
Jag ser inget som får mig att föreslå...
någonting så exotiskt som glioblastoma, Mr. Klein...
men om du vill kan jag hänvisa Mr. Smallwood till en annan neurolog...
för ett andra utlåtande.
- Han har fel. - Nej, det behövs inte.
Tack.
Tack så mycket.
Vänta. Vänta.
Han har inte fel.
Inget är fel. Inget är fel.
Han har inte fel för inget är fel.
Inget är fel.
Man går till doktorn med ett blödande öra och han säger att man har huvudvärk...
Ja, nåja, du är inte sjuk, så det är bra nyheter.
Jag önskar jag var sjuk. Då skulle jag varför detta händer.
Du borde inte säga sådana saker.
Vad ska jag säga, Denise? Jag hallucinerar.
Jag hör röster.
Hörde din fru röster innan hon fick sin tumör?
Nej.
13 Nyheterna anländer till platsen, och vi visar en live-rapport om några minuter.
Igen vår huvudnyhet, Domain Air flight 9 från Denver har kraschat.
En representant för flygbolaget väntas inom kort göra ett uttalande.
Inget är bekräftat...
men alla 99 passagerare med besättning tros vara döda.
Wow.
Kan jag få prata med Alexander Leek, tack?
- Det är Leek. - Mr. Leek, det här är John Klein.
Jag arbetar på en ganska underlig nyhet.
Jag hoppades att du skulle kunna hjälpa mig.
Jag är speciellt intresserad av dina teorier om spådomar and profetsior.
Allt du vill veta står i boken.
Ja, men kapitlet där du skrev om väsen du kontaktar...
Där du kontaktade...
eller låtsas du ha ett professionellt intresse?
Ja... Nej.
Jag är reporter på Washington Post.
Förlåt, Mr. Klein. Jag arbetar inte inom det området mer.
Jag förstår inte.
Att höra en röst är en sak...
men det här är inte bara ett meddelande, det är en förutsägelse.
Det hände.
Det som Gordon har, är det drömmar eller hallucinationer?
På sättet han beskrev dem, lät de som drömmar.
Jag vet inte.
Han tror de är sanna.
Jag hade en sådan dröm.
Jasså?
Det var kvällstid...
och jag var mitt ute på havet.
Jag försökte simma, men jag var för frusen.
Jag fortsatte att leta... Jag fortsatte att leta efter något...
att hålla mig fast i.
Och det fanns presenter...
flytande omkring mig.
De var inslagna. De var knutna med rosetter.
Jag försökte grabba tag i dom, men de bara gled bort.
Och sen började jag sjunka...
som en sten.
Det fanns inget jag kunde göra. Jag föll.
Men det kändes bra.
Jag släppte taget.
Jag släppte taget om mig själv...
och...
allt jag kunde se...
var svart...
och allt jag kunde känna var mörkret ovanför mig...
och ljusen...
som kom underifrån.
Jag visste jag var döende.
Och sen hörde jag en röst, som om någon viskade i mitt öra.
"Vakna, nummer 37".
Sen vaknade jag.
Vad tror du det betyder?
Nummer 37?
Jag har absolut ingen aning.
Jag mötte honom.
Mannen som talade om för mig om flygolyckan.
Mötte du honom?
Ja.
Jag mötte honom.
I går kväll på väg hem från jobbet vid midnatt.
Jag kör förbi cementanläggningen...
ute vid den kemiska fabriken.
Ja.
Något hände.
Ljust...
Flammor.
Blixtrar.
Något...
omslöt mig.
Allt är varmt.
Det känns som om jag inte kan dra...
dra efter andan.
Han såg mänsklig ut.
Men det var någonting...
fel hos honom.
Det var då jag hörde rösten.
Samma röst som jag hörde två nätter sen.
Han sa...
"Var inte rädd.
Mitt namn...
är Indrid...Cold.
Och han sa till mig...
"På ett ställe i den här storleken...
Equator.
trehundra...
..trehundra...kommer dö.
Vänta på mig.
Jag kommer tillbaka.
när tiden är inne ses vi".
Och det var allt.
Det är lite...
Titta här.
Hon visste.
Jag såg ingenting.
Vill du höra chefens senaste telefonsamtal?
Ja?
- Tack gode gud att du är där. - Gordon?
Jag vet att jag lät tokig häromdagen, men det händer konstiga saker här.
Sakta ner, Gordon.
- Han är här. - Vem är här?
Indrid Cold. Han står bredvid mig.
Gå över till Gordon på en gång. Han säger att Indrid Cold är där.
Gordon, får jag prata med honom.
Javisst. Vänta.
Hallå, John Klein.
Vem är det?
Mitt namn är Indrid Cold.
Om inte, naturligtvis, du är Gordon Smallwood.
Din far föddes i Racine, Wisconsin.
Han bodde i ett grönt hus på Monroe Street.
Du kommer inte ihåg hur din mor såg ut.
Okej, du har min uppmärksamhet.
- Var är min klocka? - I din sko.
Under sängen.
Mycket bra, John. Tack.
Vad har jag i handen?
Chap Stick.
Du läser mina tankar, gör du inte det?
Läste du mina tankar?
Jag har ingen anledning, eller hur?
Vad står det på tredje raden på sidan 51?
"Ett brustet leende under hennes viskande vingar".
Mer bevis, John Klein?
Hur ser du ut?
Det beror på vem som tittar.
Jag vill träffa dig.
Det har du redan gjort, John.
Jag har sett dig rädd.
Du är rädd just nu, eller hur?
Får jag fråga dig en sak?
Varför fråga mig vad du redan vet, John?
Vad hände min fru?
Du var där.
Mary Klein kan inte hittas genom att söka.
Du får se henne tids nog.
Hur är det, Connie?
Är allt bra?
Ringde du John nyss?
Nej, jag har sovit sen kl 9.
Om inte, naturligtvis, du är Gordon Smallwood.
Ser du? Det sticker upp här omkring 1,950 cycler i sekunden.
Men det blir aldrig lägre än kanske 1,930 eller så.
Men ditt är långt lägre ner här inom den normala rösträckvidden...
någonstans mellan 1,000 och 1,200 cycler i sekunden.
Okej, så den här killens rösträckvidd är mycket högre än min.
Varför tror du det är en man?
Mer bevis, John Klein?
Vad är det?
Så mycket jag kan säga, är det...
en elekriskt impuls.
Men vad det än är, så kommer det inte från mänskliga stämband.
Varför fråga mig vad du redan vet, John?
Vad hände med min fru?
Du var där.
Mary Klein kan inte hittas genom att söka.
Du får se henne tids nog.
Det här är inte likt dig. Vi brukade slänga sånt här, när vi fick det.
Ja, jag vet.
- Det är annorlunda när det händer en sjölv. - Gör mig en tjänst.
Tala med Cyrus idag. Säg att du har influensa eller nåt. Hitta på någon ursäkt
Jag stöttar dig.
Jag vill bara vära säker på att du fortfarande har jobb...
när du är klar med vad det nu är du gör nere där.
Okay, jag ringer dig från Chicago.
När går ditt flyg?